Tidigare på Gotham...
Om du tar ett liv träder du in på en mörkare väg
än du kan föreställa dig.
Jag vet, jag har själv vandrat den.
Jag är inte hjälten som Gotham behöver.
Och det blir en lång, svår väg tillbaka.
Du har visst träffat Martin.
Du och jag är mer än vänner.
Vi är sammansvurna.
Åh, nej.
Du är avstängd, Harvey Bullock.
Från och med nu är jag kommissarie för Gotham Central.
Vad var du tvungen att göra för att bli det?
Gotham härjas av en rituell polismördare
som kallas professor Pyg.
Det slutar inte förrän jag har slaktat vartenda svin
på Penguins lönelista.
Jag ska hitta dig.
Jag hoppas det, det blir ett skådespel.
Och du är min musa, Jimmy Gordon.
Mina stackars vilsna får.
Jag kommer med ett erbjudande för ikväll.
Nybakta bullar och en stärkande tallrik soppa.
Jag har dukat för sex stycken.
Vill ingen ha färsk pumpapaj?
Le.
Mina barn.
Det finns två Gotham.
De som har.
Och de som inte har.
Jag vet hur det är
att inte ha.
Men nu får det räcka.
Skål för att ge de rika en försmak
av hur det är att vara
en som inte har.
Då börjar vi.
Ska vi?
Jag ska inte störa länge, kommissarien.
Harvey.
Det var inte det här jag ville.
Men här är vi i alla fall.
Gissa vad jag tänkte på idag.
Vårt första fall.
När jag sa åt dig att ta med Penguin längst ut på piren,
sätta en kula i huvudet på honom och kasta honom i vattnet,
men du vägrade.
-Det var fel, tyckte du. -Det var det.
Nåja, om du hade gjort det,
hade Falcone kanske fortfarande styrt stan
och många som är döda hade fortfarande levt.
Om jag fick göra om det,
skulle jag göra likadant igen.
Du förstår fortfarande inte hur stan fungerar, Jim.
Du vill vara hjälte.
Och Gotham behöver inga hjältar.
Gotham behöver folk som gör det nödvändiga.
Du har fel. Om man visar vägen,
så följer folket efter.
Vi får väl vänta och se.
När din tjänstledighet är över
väntar ett skrivbord på dig här.
Sitta här och se dig hela dagarna?
Nej, tack.
KOMMISSARIE JAMES GORDON
Det blir jättebra där. Tack.
Tjusigt.
Den här välgörenhetsgalan blir säkert en jättesuccé.
Jag vill att Gothams rikaste familjer
ska stödja barnhemmet, så det måste vara perfekt.
Tack för att du kommer, Oswald.
Tja.
-Tyvärr har det uppstått problem. -Nej.
Det som hände i The Narrows med din förra stabschef?
Nej. Det här är mycket allvarligare.
Det gäller att borgmästare Burke har befordrat James Gordon
till kommissarie för Gotham Central.
Du är väl inte orolig för James Gordon?
Snälla du.
Problemet är personen som utnämnde honom.
-Jag förstår. -Gör du det?
Oswald, vi vet båda att borgmästaren är en fegis.
Nån måste ha mutat honom.
Men varför hindrar det dig från att komma till min middag?
För att borgmästaren har försvunnit, kära du.
Men jag ska hitta honom.
Jag ska ta reda på vem min fiende är
och ta hämnd.
Därför kan jag kanske inte komma ikväll.
Jag förstår.
Men några av barnen ska sjunga en sång.
Martin är med och sjunger.
Han skulle bli så glad om du kom.
Självklart.
Jag ska inte störa längre.
Om ni tror att det är hon,
kan vi låta Victor prata med henne.
Inser du att hon bokstavligen
är min enda vän?
Jag behöver borgmästaren.
Jag behöver bevis.
Men sir, om nu ms Falcone, ifall det skulle vara hon,
har sett till att borgmästaren har försvunnit
permanent?
Jag kanske jagar ett spöke medan hon planerar nästa drag.
Jag borde ha en spion nära henne. Nån som är tyst av sig.
Ta hit Martin.
Vem?
Pojken med vaddering runt halsen.
Han som inte kan prata.
Jag vill inte ha med dig att göra, har jag sagt.
Penguin misstänker nåt.
Vad pratar du om?
Han var nyss här och lämnade återbud till middagen
jag ska ha ikväll för barnhemmet.
Han vet att nån mutade borgmästaren för att befordra dig.
Han misstänker nog mig.
-Har du varnat borgmästaren? -Jag är inte dum, Jim.
Jag bad honom lämna stan efter din utnämning.
Du har visst tänkt på allt, som vanligt.
Tack för tipset om Penguin.
Ring mig inte igen.
Harper här.
Gordon, linje ett. Det är visst privat.
Sofia.
Fel. Försök igen.
Din jävel.
Så ska det låta, Jim.
Eller ska jag säga "kommissarien"?
Gratulerar, förresten.
Minns du att du sa
att rötan i Gotham finns både högt och lågt?
Du slog huvudet på spiken.
Polisen är de låga,
och nu är det dags för Gothams elit
att känna på smärtan.
Nu kommer fas två.
Jag vill inte avslöja slutet.
Skynda dig ut och få en försmak
av det som ska komma.
Han är utanför. Kom.
Gotham-polisen.
Lämna plats. Gotham-polisen.
-Backa. -Ursäkta mig.
Är de döda?
Ta hit rättsteknikerna.
Och stäng av hela området. Ingen press.
Grisen äter på den där killen.
Nu, Harper.
Ursäkta mig.
Var är frukosten?
Frukosten tillreddes och åts upp av undertecknad vid frukostdags.
Vi närmar oss lunch, unge herr Bruce.
Strunt samma. Ge mig kaffe.
Känner du av följderna
av ännu en utekväll med Tommy Elliot
och hans gäng med oduglingar?
Verkligen toppen.
Jag vet vad du går igenom, unge herr Bruce.
Och?
Jag gick ut med mina vänner. Jag har baksmälla.
Det krävs inget geni för att räkna ut det.
Du är vilsen, helt enkelt.
Jag har sett det hos unga män massor av gånger.
De går ut i krig med ett klart mål,
och återvänder hem till ett normalt liv, oförmögna att anpassa sig,
förvirrade, arga.
Sen blir allt en enda soppa.
Jag bryr mig inte.
Du dödade Ra's al Ghul.
Hämnd för dina föräldrars död
har varit din drivkraft i flera år.
Utan den är du vilsen.
Jag måste ringa Tommy.
Har du glömt vilken dag det är idag?
-Ge hit mobilen. -Du har glömt, eller hur?
Idag är dagen då min pappa tog med mig på camping.
Vi la en sten på toppen av Mount Bristol.
Det gjorde vi varje år. Får jag mobilen nu.
Du är Bruce Wayne, son till Thomas Wayne.
Ju förr du kommer ihåg det, desto bättre.
Så drick ditt kaffe
och gå upp och gör dig i ordning, för du och jag
ska ta en promenad.
Enligt rättsläkaren
har båda offren bott utomhus länge.
De var troligen hemlösa.
Se på snitten.
Han tog bort organen.
-Vet vi varför? -Inte än.
Pyg sa nästan uttryckligen att hans nästa offer
skulle vara rika och mäktiga.
De högt uppsatta i Gotham.
Så varför dödar han hemlösa?
Väntar du dig logik av en psykopat?
Ja, av honom. Allt han har gjort har varit noga genomtänkt.
På bordet låg ett kort på franska.
Det stod: "Länge leve revolutionen."
Han kanske använder dem för att sända ett budskap.
Han vill ha stans uppmärksamhet.
Gällande vad?
Han sa att det här är en försmak av det som ska komma.
En pusselbit fattas fortfarande.
Det finns flest hemlösa i The Narrows.
Jag börjar där.
En jobbig första dag som kommissarie.
Ja.
Ring om ni hittar nåt mer.
Vi har kollat alla byggnader inom tre kvarter, kommissarien.
Ingenting.
Okej. Utvidga sökandet några kvarter.
Fokusera på byggnader med skyddade lastkajer.
Kommissarien, det var Lucius Fox.
Analysen är klar.
Båda offren hade rester av natriumsulfid och klor på huden.
Det är vanligt vid papperstillverkning, sa han.
Det finns ett gammalt pappersbruk några kvarter bort
som stängde för ett tag sen. Vi åker dit.
Förstärkning är på väg. Ska vi vänta?
Nej.
Här borta.
Vad gör han med dem?
Tar deras organ.
En rökugn?
Han steker dem.
Harper.
Släpp pistolen.
Skjut den jäveln.
Släpp den!
Tack.
Du hittade mig för snabbt, James.
Bordet är inte dukat än, och ingen måltid bör serveras
innan den är färdig.
Vill du ha en gisslan? Ta mig.
Nej, nej. Det går inte alls.
Du måste se min final.
Tillsammans med hela Gotham!
Det är en fin dag för en promenad.
Då går vi.
Väldigt distingerad.
Enligt Sofia ska du delta i uppträdandet ikväll.
Hon är en fin dam, eller hur?
Hon har varit snäll mot oss båda.
Eller har hon det?
Martin.
Jag är rädd att Sofia kanske bara låtsas vara min vän.
Och vad värre är,
jag tror att hon utnyttjar dig.
Alltså.
Jag har funderat på det här.
Det kan ha gått till på två olika sätt.
Ett: Sofia valde en särskild föräldralös, du,
att sätta i min väg. Hon förberedde dig
och sa hur du skulle göra.
Eller också
valde Sofia helt enkelt en grupp barn
och hoppades att nån av er skulle vinna mitt förtroende
och göra mig enklare att manipulera.
I den versionen är du oskyldig.
Martin.
Det är den versionen jag absolut vill tro på.
Men jag vill ha bevis
på vår vänskap.
Jag vill veta om mina misstankar är välgrundade.
Och i så fall, vad Sofia planerar
och med vem.
Jag vill att du är mina ögon och öron.
Klarar du det, tror du?
Svik mig inte, Martin.
Snälla.
Efterlys skåpbilen över hela stan.
Varenda polis i Gotham ska leta efter Harper.
Hon ska inte bli Pygs nästa offer.
-Kör. -Okej.
-Då kör vi. -Kom igen.
-Kommissarie Gordon. -Kommissarien!
Kommissarie Gordon!
Stämmer det att seriemördaren Pyg är tillbaka
och att han låg bakom det som hände utanför polisstationen i morse?
Ja, vi tror det.
Vi hörde att han har kidnappat en Gotham-polis.
Hur kan ni skydda Gothams invånare
när ni inte kan skydda era egna poliser?
Vi tror att inspektör Harper ska kunna räddas.
Låt mig vara tydlig.
Gotham-polisen kommer att stoppa det här monstret.
-Det är ett löfte. -Och om du misslyckas,
blir du då avskedad precis som Harvey Bullock?
Det var allt. Tack.
Kommissarie Gordon!
Det ryktas att Pyg steker sina offer.
Vem har sagt det?
Är det sant?
Som sagt ska Gotham-polisen stoppa och gripa Pyg.
Det var allt.
Kommissarie Gordon!
Nån har läckt till pressen att Pyg steker sina offer.
Kanske Pyg själv.
Vi vet att han vill ha uppmärksamhet.
Hör på, Jim.
Hela polisdistriktet står bakom dig.
Ja.
Det är nåt du borde se.
"Den här maten är visserligen dyrbar
"och därför passande för hyresvärdar,
"för eftersom de redan har uppslukat de flesta av föräldrarna
"har de störst rätt till barnen."
Det är Jonathan Swift, Ett anspråkslöst förslag.
Han talade om kannibalism och att de rika åt upp de fattiga.
De fattiga är de hemlösa.
Men vilka är de rika?
Swift pratade inte bara om att de rika äter de fattiga.
Han nämnde särskilt föräldralösa barn.
Jag vet vart han är på väg.
Han lämnade det här åt mig.
Precis som med Harvey. Det kan vara en fälla.
Jag vägrar leda fler poliser in i döden.
-Åker du ensam? -Beklagar, Lucius.
Var är Chef Louis?
Här, mademoiselle.
Ett nöje att träffa er personligen.
Jag väntade dig tidigare.
Förlåt. Jag blev uppehållen.
Men jag har gjort en liten ändring i menyn.
Jag ville undvika haute cuisine
och servera nåt mer vardagligt.
Jag kallar dem Gotham-köttpajer.
De är verkligen dödsgoda.
Jag har lagat en god engelsk stuvning
med örtdumplingar, unge herr Bruce.
Din far brukade älska mina stuvningar.
Har jag berättat om hur jag träffade din far?
I London.
Han var forskarstudent där. Det har han berättat.
Ja, men inte detaljerna.
Jag hade nyss muckat från armén. Två månader.
Jag minns inget av det.
Det är lite dimmigt. Sprit, droger, bråk.
Ett stort jäkla svart moln.
En dag vaknade jag i en gränd,
täckt av blod.
Jag vet inte hur.
Så jag reste mig upp och gick raka vägen
till polisstationen och anmälde mig själv.
Jag hoppades att de skulle bura in mig
och kasta bort nyckeln.
De sa åt mig att hålla tyst och sitta och vänta.
Jag irriterade mig på en jänkare som gick omkring där,
klädd som om han skulle spela tennis.
Det var din pappa.
Han kom fram och frågade vad jag hade gjort.
Han ställde frågor.
Till slut berättade jag saker för honom
som jag var för rädd att ens tänka på.
Men det tryckte väl på och ville ut.
Då kallade vakthavande på honom,
och din pappa vände sig mot mig och sa:
"Alfred, igår kväll blev jag överfallen i den där gränden.
"Och du gav dig på överfallaren.
"Jag sprang iväg därifrån."
Jag sa: "Men så var det väl inte, Thomas?"
Han sa: "Jo, från och med nu."
Din far räddade mitt liv.
Hans vänskap räddade mig.
Jag vet hur det är att vara ensam
och hoppas att världen ska straffa en.
Jag kan hjälpa dig.
-Bruce, hör på... -Alfred, jag förstår.
Men jag vill inte prata om det just nu.
Okej.
Det här ser jättegott ut.
Stenarna är borta. De måste ha ramlat ut i bilen.
Nycklarna är i ryggsäcken.
-Tjusigt. -Så trevligt att träffas, kära du.
-Tack. -Ja.
Oswald, du kom ändå!
Se på er två.
Så stiliga ni är.
Jag vet hur viktig den här festen är för dig.
Och jag hade inte förlåtit mig själv
om jag hade missat Martins uppträdande.
Du kan väl gå till de andra barnen.
Har du hittat borgmästaren?
Tyvärr inte.
Men jag har gott hopp om att hitta honom.
För min del är jag glad.
Tack vare det kunde du komma till min middag.
Jag måste gå och titta till kocken. Han verkar lite udda.
Roa dig, bara.
Hej. Martin.
Vad skriver du?
Inte ett ljud.
Jag är polis. Vem är du?
En kypare.
Jag söker en man. Vit, knappt 1,80 m lång.
Han kom med maten. Förmodligen kocken.
Kocken är i köket.
Jag är bara anställd för kvällen.
Jag har ingen aning om vad han har för sig.
Lugn. Ingen fara.
Gör mig en tjänst. Hitta ms Falcone och ta hit henne.
-Klarar du det? -Ja.
Vad har du i kavajen?
Jag...
Jim Gordon är en imponerande polisman.
-Var han ensam? -Det verkar så.
Men alltså,
vad du än planerar
ska jag och min partner ha dubbel lön.
Harper.
Hej, vänner. Falcone-barnhemmet
är en dröm som jag länge haft.
Och det hade inte varit möjligt
utan ert stöd. Så, tack.
-Skål. -Skål.
Var så snälla och sätt er i rummet bredvid,
för några av barnen har övat in en sång.
Var är Martin?
Jag ville önska honom lycka till.
Han gör sig säkert klar.
Oswald, jag har tänkt.
Kanske finns en mening med allt som händer.
Att licensiera brott var ett djärvt drag,
men det hade krossat dig till slut.
Den som såg till att Jim Gordon blev kommissarie
kanske faktiskt räddade dig.
Genom att försöka förstöra allt jag skapat?
-Oswald... -Det räcker!
Om du vill erkänna, så gör det.
Och ta konsekvenserna.
Förlåt att jag stör.
Gästerna håller på och sätter sig.
Vi vill inte att maten ska bli kall.
Ska vi gå in till middagen?
Chop-chop.
Okej.
Jag stoppade visst blödningen.
Mer kan jag inte göra förrän jag får dig härifrån.
Jag måste få upp dörren.
-Gordon. -Jag kanske kan slå bort gångjärnen.
Gordon.
De idioterna glömde att muddra mig.
Ingår det här i dina planer?
Nej.
Mitt herrskap, som ni nog har märkt
har det blivit en förändring i programmet.
Ikväll presenterar vi stolt
sex glada gothambor från gatan
och Martin från Falcones hem och skola
för föräldralösa, i vår tolkning av
köttfärstango.
Bob.
Fricks.
Trish.
Nunuh.
Cyrano.
Vincent.
Skyll er själva
Det är helt ert eget fel
Om ni varit rättvisa Om ni delat med er
Hade pajerna smakat bättre För er del
Nog! Var är de andra barnen?
Om du har skadat dem, så svär jag...
Ohyfsat. Jag har inte sjungit färdigt.
Sitt ner.
Om du drar ut den, får hon nästa i ögat.
Oswald, nej.
Låt bli.
För att svara på din fråga, min kära,
är de andra barnen och din personal tryggt instängda i köket.
Jag är inget odjur, även om det kan verka så.
Martin, ska vi fortsätta?
Ni har levt på de fattiga i Gotham i många år.
Nu ska ni få känna hur de smakar.
Öppna kuverten och titta på fotona inuti.
Kom igen.
Öppna dem!
Vem är Trish?
Jag tyckte att ni skulle se vilka ni äter.
Bob, Fricks, Trish, Nunuh, Cyrano och Vincent
förtjänar alla vår tacksamhet.
Så de här pajerna består av...
Människor. Ja, det är människopajer.
Människor.
Och ni ska alla äta dem.
Absolut inte.
Okej.
Vi försöker igen.
Nej!
Ät, annars dödar jag pojken.
Men han är ju bara en föräldralös.
Vad säger du?
De är ju gjorda av människor, för Guds skull.
Du kan inte begära att vi ska...
Så de dödar nån gatunge.
Vilket slöseri med en god paj.
Men jag uppskattar tanken.
Särskilt som du, mr Cobblepot, är skälet till att jag är här.
Jag? Varför?
Jag kunde ha valt en annan samling rika gothambor
som har profiterat på de fattiga, men du,
med din Pax Penguina,
är den största frossaren av alla.
Du har blivit fet på den här stans hjärta,
lungor och lever.
Varför skulle den här dagen vara annorlunda?
Ät nu, lilla Penguin. Ät.
Ät pajen, annars dör pojken.
Om ni inte äter allihop,
ska jag jaga er och döda er!
Så ska det se ut.
...och som mamma brukade säga:
"Ingen går förrän maten är uppäten."
Det är en komplimang till kocken. Och jag älskar komplimanger.
Och ms Falcone...
Bara om du inte skadar honom.
Kan du hjälpa mig?
Ja.
Nej!
Han dödar pojken!
Släpp mig!
Martin!
Jim!
Ut härifrån!
Gå!
Kom igen, Jim.
Ge inte upp.
Du förstör allting.
Hur är det med handen?
Det är ingen fara.
Hur mår Martin?
Han är starkare än han ser ut.
Du mutade borgmästaren att göra Jim Gordon till kommissarie.
Ja.
Och du vill få mig att tro att du gjorde det av vänskap.
För att rädda mig.
Jag försökte övertala dig att sluta med licenssystemet,
men du vägrade lyssna.
Jag såg inget annat sätt.
Fast det är lika troligt att du är min fiende
och försöker förgöra mig.
Du kan välja att se det så.
Valet är ditt, Oswald.
Nåja,
oavsett vilket det är,
gick du bakom min rygg.
Jag har all rätt att döda dig.
Men det du tänkte göra för Martin,
det var äkta.
Förråd mig inte en gång till.
Aldrig.
Jag ska avskaffa licenserna.
Men Jim Gordon får inte vara kommissarie.
Välj nån annan, då.
Gordon betyder inget för mig.
Herregud, titta!
-Det är Pyg! -Det är Pyg!
Det är verkligen han.
Herregud!
-Kommissarie Gordon! -Kommissarie Gordon!
-Gordon!
-Kommissarie Gordon! -Kommissarie Gordon!
Är det där Pyg?
Tog du honom verkligen?
Den misstänkte känd som Pyg är i fängsligt förvar.
Inspektör Vanessa Harper är på väg till Gotham General
och förväntas återhämta sig helt.
Gotham-polisen har hållit sitt löfte.
Kommissarie Gordon.
Ja?
Tack.
Kom igen.
Men hej, Alfred!
Hur var promenaden?
Alla ut härifrån.
Ingen går.
Det här är inte ditt hus.
Om jag vill att mina vänner stannar, så stannar de.
Så fan heller.
Din butler är lite oförskämd.
Har du smygsupit av sherryn, Jeeves?
Du har ingen aning om hur farligt du lever nu, grabben.
Om jag var som du skulle jag gå undan.
Okej, då.
Vi ses på klubben.
Kom, chauffören tar oss dit.
Tja, du...
Du visade verkligen en ny sida av dig själv idag,
-eller hur, unge herr Bruce? -Lägg av, Alfred.
Du berättar en historia
om dig och min pappa, och tror att jag ska bli tårögd.
Du vet inte vad jag går igenom.
Du och jag är inte alls lika.
Så prata med mig.
Visa mig hur jag kan hjälpa dig.
Du kan inte hjälpa mig!
Jag gjorde det jag gjorde, precis som du sa.
Jag dödade Ra's.
Jag hämnades mina föräldrars död, och gissa vad.
Ingenting förändrades.
Det gjorde ingen skillnad.
Så varför gjorde jag det?
Kan du hjälpa mig med det?
Jag kan hjälpa dig med dina känslor.
Men då måste du prata med mig.
Du måste inse vem du är.
Sluta tala om för mig vem jag är.
Jag vet vem jag är.
Och om du verkligen vill hjälpa mig
kan du sluta försöka vara min pappa, och vara min butler.
Städa upp här.
Tommy!
Du är dagens hjälte.
Jag gjorde bara mitt jobb.
Jag vet att du avskyr mig för det jag gjorde,
men du förtjänar att vara kommissarie.
Jag bad din far om hjälp,
jag visste vad jag gav mig in på.
Men jag behöver inte gilla det.
Men du accepterar det.
För att jag förtjänar det.
Liksom Gotham förtjänar lag och ordning.
Och jag ska se till att stan får det.
Tror du inte att jag vill det också?
Jag är inte din fiende, Jim.
Det kommer jag aldrig att bli.
Kom du på nåt?
"Jag såg Sofia
"kyssa polismannen."
Är det sant?
Martin, du är en god vän.
Vad Sofia beträffar,
ska hon få betala för det hon har gjort.
Det svär jag.
Översatt av: Bengt-Ove Andersson